Évtizedekig fejlesztették, de 2 perc elég volt a bukásához – a Concorde első, egyben utolsó tragédiája
![](/picture/118622/normal/322/00322583.jpeg)
Egyesek szerint letaglózó látvány és az ég királynője, mások szerint felesleges állami pénzkidobás volt – megoszlanak a vélemények a világ leghíresebb szuperszonikus utasszállítójáról, egy dologban azonban talán mindenki egyetért: a Concorde az egyik legnagyobb mérnöki teljesítmény az emberiség történelmében. A rövid életű szovjet szuperszonikus géppel, a Tu–144-essel ellentétben a Concorde fél évszázadig uralta az eget, azonban 24 évvel ezelőtt, 2000. július 25-én megrendült a bizalom a hangsebesség kétszeresével repülő utasszállítóban egy sajnálatos tragédia miatt, ami a Concorde hanyatlását és nyugdíjazását hozta magával. Dián Dóri írása.
–
Arról, hogy milyen folyamatok vezettek odáig, hogy az angol–francia állami együttműködéssel létrejöhetett a máig az ég királynőjének nevezett Concorde, ebben a cikkben írtam korábban. A hangsebesség kétszeresével hasító repülőgép világszenzációnak számított, egyben újabb vereséget mért a Szovjetunióra, amely úgyszintén kifejlesztette a saját szuperszonikus utasszállítóját,
azonban a Tu–144-es fizetőképes utazóközönség híján elég hamar a földbe állt.
A Concorde csillagászati jegyárait azonban a nyugati világ elitje vígan ki tudta fizetni, aki pedig ezt nem engedhette meg magának, de hajtotta a kíváncsiság, jegyet válthatott egy egyórás körre a repülőn.
A gép rendszeres utasai között olyan sztárokat találunk, mint Michael Jackson, Johnny Cash, Elton John vagy Elizabeth Taylor, de II. Erzsébet királynő is előszeretettel utazott a Concorde-dal.
Státuszszimbólum
A Concorde nem egy sima repülőgép volt, mindig is megkülönböztetett figyelem övezte az útjait. És bár a brit és francia kormányok kis híján belerokkantak az elkészítésébe, és az első években veszteséges volt, végül jelentős áremeléssel és ügyes marketinggel megtalálta azt a közönséget, amelynek tagjai fenn tudták tartani a szuperszonikus gépeket.
A Concorde a luxus és a fejlődés szimbóluma lett, amire mindenki fel akart jutni, de csak nagyon keveseknek sikerült.
Voltak, akik évekig spóroltak rá, hogy életükben egyszer repülhessenek a Concorde-dal.
A gép mérnöki csúcsteljesítményének és tökéletességének mítoszát pedig az is táplálta, hogy baleseti statisztikái hibátlanok voltak – egészen 2000. július 25-ig.
A katasztrófa
Az Air France 4590-es, a párizsi Charles de Gaulle reptérről New Yorkba tartó járatának Concorde-ja azon a keddi délután 4 óra 40 perckor megkapta a felszállási engedélyt. A gép nekiindult, és már több mint 300 kilométer/óra sebességgel száguldott a kifutópályán, amikor a pilóták hajmeresztő figyelmeztetést kaptak a toronyból:
lángol a gép bal hátulja.
Hiába a tapasztalt személyzet, ennél a sebességnél már nincs lehetőség a megállásra, fel kell szállni a géppel. A kapitány elemelte a repülőt a talajtól, és emelkedni próbált, ám a bal hajtőművek nem adtak elég tolóerőt. Mivel a gép mindössze 60 méteres magasságig jutott, ami kevés a Concorde-nak arra, hogy visszaforduljon, a kapitány úgy döntött, hogy az 5 kilométerrel arrébb lévő Le Bourget leszállópályára próbálja meg letenni a repülőt. Addigra azonban már a jármű teljes bal szárnya lángolt és kezdett darabjaira hullani. A Concorde végül balra dőlt, és 109 emberrel a fedélzetén egy szállodára zuhant. A balesetben mindenki életét vesztette, és további négy ember is meghalt, akik a hotelben tartózkodtak.
A hatóságok azonnal megkezdték a nyomozást, hogy kiderítsék,
mi okozhatta a legbiztonságosabbnak hitt, az előző huszonöt évben halálos baleset nélkül közlekedő repülőgép vesztét.
Ám amíg nem volt meg a katasztrófa oka, az Air France földre parancsolta a Concorde-jait, hogy még véletlenül se ismétlődhessen meg a tragédia. A nyomozóknak nem volt könnyű dolguk, ugyanis a gép és a szálloda épülete is a felismerhetetlenségig elégett.
120 másodperc
Mivel a gép már a felszállás közben kigyulladt, a nyomozók megvizsgálták a kifutópályát, és elég hamar rábukkantak a katasztrófa egyik kulcsszereplőjére: egy 43 centi hosszú titán fémszalagra, ami a 4590-es járat előtt öt perccel felszálló Airbusról esett le. A környéken találtak még gumidarabokat is, amik a Concorde futóműveiből származtak.
Kezdett összeállni a kép: a Concorde felszállás közben áthajtott az éles fémszalagon, ami miatt az egyik futómű gumija szétdurrant. Az egyik, 4 és fél kilós darab nekicsapódott a gép szárnyának, amiben a csurig tankolt üzemanyagtartály is található.
A becsapódás olyan erővel hatott, hogy az üzemanyag átszakította a tartályt, és ömleni kezdett a gyúlékony kerozin a futóműbe. Azonban ez még önmagában nem elég ahhoz, hogy a gép kigyulladjon: ahhoz szikra is kell.
Ekkor érkeztek el a nyomozók a következő nagy rejtélyhez: honnan jöhetett a szikra?
A szakemberek végül a gép fedélzeti hangrögzítőjéből jöttek rá a válaszra. Az ugyanis tisztán hallatszik a felvételen, hogy felszállás után a kapitány elrendeli a futóművek behúzását, a műszerek azonban nem reagáltak a parancsra, és a futómű kiengedett, rögzített helyzetben maradt. Ez minden valószínűséggel azért történt, mert amikor a kerék gumija szétrobbant, egyes darabok a futóműaknába repültek, ahol szétszaggatták a vezetékeket, ezért nem sikerült behúzni a kerekeket. És innen jöhetett az apró szikra is, ami elég volt ahhoz, hogy berobbantsa a kerozinnal átitatott bal szárnyat.
A tűz következtében a bal szárny kezdett szétesni, a létfontosságú kormányművek is a lángok martalékaivá váltak, a hajtóművek pedig leálltak, ugyanis kifogyott belőlük az üzemanyag. A kapitány és az első tiszt semmit sem tehetett, elkerülhetetlen volt a katasztrófa.
A világ egyetlen, 25 éve sikeresen repülő szuperszonikus utasszállítójának hibátlan baleseti statisztikái mindössze 120 másodperc alatt semmivé lettek.
A vég kezdete
A vizsgálat kiderítette ugyan, hogy szerencsétlen véletlenek sorozata vezetett a halálos katasztrófáig, és a Concorde üzemanyagtartályait és a kerekek gumijait is megerősítették, hogy hasonló eset többé ne történhessen, a közbizalom jelentősen meggyengült a szuperszonikus géppel kapcsolatban.
Adódik azonban a kérdés: számos olyan géptípus repül most is, aminek korábban voltak halálos balesetei – akkor a Concorde-ot miért viselte meg egyetlen tragédia?
A válasz összetett: időközben történt egy még nagyobb katasztrófa, ami a teljes iparágat megrázta: a 2001. szeptember 11-i terrortámadások.
Ezen felül a Concorde-ok korszerűsítése és fenntartása egyre többe került, és hiába helyezték vissza a forgalomba a gépeket 2001 novemberében, az utasok nem tértek vissza a szuperszonikus gépekre – odaveszett az illúzió, hogy létezik tökéletesen biztonságos repülőgép. Emiatt az üzemeltetésük csak további veszteségeket okozott az Air France-nak és a British Airwaysnek. Még két évig húzták, majd 2003. november 26-án nyugdíjazták az ég királynőit. Az utolsó menetrend szerinti járat 2003. október 23-án repült New Yorkból Londonba.
Azonban az, hogy a Concorde-ot nyugdíjazták, nem jelenti azt, hogy az iparág örökre lemondott a szuperszonikus utasszállítókról. Ma is folynak a tervezések és fejlesztések több cégnél is, és azt ígérik, egyszer még utazhatunk a hangsebességnél gyorsabban.
Kiemelt kép: Wikipedia / Archives municipales de Toulouse